Jag minns när och var det började:
Sydney, Australien-
-samma dag som Hitler avvisade vårt ultimatum att lämna Polen i fred.
Jag minns den gamla tyska lastbåten som låg och ruvade i hamnen-
-med mer än halvtomma lastrum-
-och med två osäkra hav mellan sig och hemmahamnen.
Det var inte så att den rostiga skorven var värd nåt-
-eller hade en oersättlig besättning.
Hon var en gammal dam från havets bakgator-
-som borde ha dränkt sig för länge sen.
Det här är berättelsen om ett tyskt trampfartyg-
-och en honnör till en man för vilken havet var en livsstil.
Berättelsen om ett fartyg och en man-
-som var så oskiljaktiga-
-att hans hjärta var hennes styrka-
-hans andetag hennes liv-
-hans envishet stålet på hennes sidor.
Jag heter Jeff Napier och jag kände dem båda-
-innan världen lade märke till dem.
Innan det fanns nån berättelse.
Hennes besättning hade föga anseende.
Kaptenen insåg det naturligtvis.
På senare år har jag ibland förebrått mig själv-
-för att jag sporrades av hans problem.
Men jag visste att det inte var det som drev honom.
Jag visste att det låg på ett djupare plan.
Inte lojalitet, som man kan känna för andra, utan integritet.
En människas främsta plikt mot sig själv.
Det var en inspelning av Berlins reaktion på Hitlers vägran...
Stäng av radioapparaten!
Till welldäck! Återgå tiII arbetet!
-Jeff. -Karl.
-Roligt att se dig igen. -Detsamma.
Följ med upp till min hytt.
-Känn dig som hemma, Jeff. -Tack.
Från den tunga kryssaren von Moltke till trampfartyget Ergenstrasse.
Hur mår din far? Har han inte blivit viceamiral?
Han är som en yngling.
Han vill till sjöss.
Men han får ett uppdrag i amiralitetet.
-Och det blir krig, Karl. -Ja, det gör det.
Och jag blir internerad. Var det det du tänkte säga?
Ja, det också.
Jag ser att du har kvar kejsardömets flagga.
Ja.
lnte samma som i aktern.
Det tänker jag inte diskutera.
Hör här. Jag har befälet på Rockhampton.
l morse fick vi order att göra klart för avgång.
-På krigsfot? -Ja.
lnom en vecka slåss vi mot nazismen.
Du har alltid bekämpat nazismen. Och det finns många som du.
Karl, innan den här bryter loss borde du säkra dig. . .
Bli förrädare?
De berövade mig min befattning. Vill du beröva mig mitt hemland?
Förlåt.
Tro inte att jag har övervägt det.
Men Rockhampton, Royal Navys finaste fartyg-
-skickar inte sin andreofficer-
-för att undersöka gamla Ergenstrasse som inte har nån last-
-och inte kan segla.
Nej. Det gäller Elsa.
-Vilken Elsa? -Elsa Keller.
Jag mötte henne i Hamburg. Hon väntar i bilen.
-Jag vill att du träffar henne, Karl. -Gärna det.
Var du inte förlovad med en flicka i England?
Jag antar att det blir ett sabla liv när jag kommer tillbaka. . .
. . .men så får det bli.
Det här är inte vilken som helst flicka.
Jag ska gifta mig med henne.
Vi får inte låta henne vänta.
Jag har nog kvar lite att skåla med.
Bra. Det räcker så.
Tack.
Ni skickade efter mig, sir?
Gå genast till vårt konsulat. Klarera ut för avgång till Yokohama.
Yokohama? Vi kan inte ta oss till Yokohama, sir.
Gå till vårt konsulat. Ta på dig civila kläder.
Som läget är nu vill jag inte höra nåt gruffande.
Aj, aj, sir.
Det är bra, Brounck. Det är fint.
-Karl. -Kom in, kom in.
Jag försöker kyla ner den.
Elsa, det här är kapten Karl Ehrlich.
Karl, miss Keller.
Miss Keller.
Har vi inte träffats förut?
Jag minns inte riktigt, men flottan måste vara inblandad på nåt sätt.
Nej.
-Han skulle aldrig ha glömt dig. -Men jag var i flottan.
-Var så god och sitt. -Tack.
Nu minns jag.
Jag var på Rivieran när jag hörde att kapten hade blivit. . .
Entledigad.
Ja.
Han var en aning frispråkig om den nya regimen.
Jag kände inte till ert öde.
De sköt mig inte.
Min och min familjs vänskap med Karl-
-sträcker sig en generation tillbaka.
-Champagne, eller ska jag fylla på? -Det blir bra, tack.
Jag måste anmäla mig hos högkvarteret.
-Finns det telefon ombord? -Nej.
-Vid nästa kaj. -Bra.
Får Elsa vänta här under tiden?
-Gärna. -Bli nu inte för förtjust.
-Jag ska följa dig till landgången. -lngen fara. Jag hittar själv.
Jeff sa som det var.
Jag har känt honom sen han var grabb. Det är han på många sätt fortfarande.
Jag känner inte till hela er historia, men tillräckligt.
Välj själv:
Antingen berättar ni det för honom eller också gör jag det.
-Berättar vadå? -Om Monte Carlo-affären.
Jack Cavanaughs bekantskaper med vackra kvinnor var inte ytliga.
Vi har också den ökända kryssningen med Billy Norton.
Och Eric Carson som sköt sig själv 20 minuter innan ni skulle gifta er.
Bara skvaller, kapten.
Har ni nån gång sett en man som skjutit sig i huvudet?
Ni vill bara blanda er i andras angelägenheter.
Lägg er inte i.
Det finns en tredje utväg.
Du kan försvinna ur Jeffs liv utan nån förklaring.
Jag tänker inte glömma det här.
Hur lång tid det än tar ska jag ge igen.
Ni har ingenting nu-
-men när jag är klar har ni inte ens det här.
För mitt löfte!
-Mr Bachman. -Ja, sir.
-Vad har ni där? -Sprängämne, sir.
-Sprängämne? -Ja, sir.
Mr Kirchner sa åt mig att placera ut det.
De har kommit på nåt nytt.
Besättningar på utländska fartyg ska läkarundersökas före avgång.
Vår konsul gav oss order att borra fartyget i sank.
Lämna det där till maskinchefen.
-Använd inte landgången. -Nej, sir.
Klä om er och gör klart för avgång.
Ni vet att jag tillhör underrättelsetjänsten.
Jag bad konsuln telegrafera hem för vidare order.
Kanske skaffa mig en flygbiljett.
Mr Kirchner, vi har inte övergivit det här fartyget än.
-Stemme. -Sir.
Gå till konsulatet omedelbart.
lnformera honom personligen-
-att det blir kraftig dimma i kväll.
Säg att jag lämnar Sydney i natt på eget ansvar. . .
-. . .och för in det i loggboken. -Aj, aj, sir.
-Skynda på. -Ja, sir.
Om ni får order uppifrån kan ni mönstra av.
-Annars följer ni med. -Vi klarar oss aldrig ut.
-Ni måste borra fartyget i sank. -Ni tar fel, mr Kirchner.
Den brittiska officeren väntar i er hytt, sir.
Vad är det som har hänt?
-En olyckshändelse. -Vad för sorts olyckshändelse?
-Var är Elsa? -Hon har gått.
-Vad menar du? -Jag kan inte hjälpa dig, tyvärr.
Hon gick bara utan att säga vart.
-Menar du att hon bara gick sin väg? -Du vet hur kvinnor är.
Vad är det du försöker säga?
Jag tror inte att hon tänker gifta sig med dig.
Du sa väl ingenting som fick henne att ändra sig?
Då får jag själv ta reda på det.
Är hon inte på hotellet kommer jag tillbaka-
-för du lär få stanna kvar här.
Är du säker?
Ja, jag är säker.
Dimman blir inte tjockare.
Var ska vi ta vår första pejling.
-Här. -Det blir omöjligt att se.
Vi kanske kan höra nåt.
Fem minuter till stillvatten. Är alla på sina platser?
Ja, sir. Både förut och akterut. Även på mellandäcket.
-Nå? -Sprängladdningen är på plats.
-Var vill ni ha detonatorn? -Nära telegrafen.
Kadett Stemme, vill ni fortfarande veta-
-vad som händer om vi blir tillfångatagna?
-Jag har förstått. -Gå till er plats.
Ja, sir.
-Bryggan. -Bryggan.
Allt klart där nere.
Maskinrummet är klart, sir.
Wesser.
-Det är en bil, sir. -Polisen?
De är på väg ombord.
Vi får inte synas.
Jag vill träffa kaptenen genast.
-Det är brådskande. -Ja, sir.
Följ mig. Det är bäst vi går upp på andra sidan.
Det är generalkonsuln, sir.
Vår fantastiske konsul. Vad gör han. . .?
Gå till din plats.
Kapten Ehrlich, sir. - Mina herrar.
Som ni vet kan jag inte tolerera det här, men om. . .
-Vad vill konsuln? -Generalkonsuln.
Generalkonsuln.
Ni måste ta med er en passagerare.
Jag ber om kol och proviant och får en passagerare?
Sir, det här är officiellt.
En agent från underrättelsetjänsten. Måste ut ur landet-
-innan det är för sent.
Kadett Wesser, hämta konsulns. . . generalkonsulns passagerare.
Ja, sir.
Och ni, sir, såvida ni inte vill följa med oss-
-bör ni gå i land genast.
Med nöje. Heil Hitler.
Landgången och springen är ombord.
Ge signal att lossa förförtöjningen.
Lossa akterförtöjningen.
-Sakta framåt. -Sakta framåt.
Sakta framåt.
-Maskinrummet. -Schmitt.
Om vi seglar på nåt ska sprängladdningen överbord.
-Tio grader babord. -Tio grader babord, sir.
Håll kvar henne där.
Auf Wiedersehen, Sydney.
-Wesser, mer kaffe. -Ja, sir.
Om ni inte tar illa upp, sir. . .
. . .så har ni varit på benen i över elva timmar nu. . .
Föreslår ni att jag ska gå till min hytt, mr Wesser?
Ja, sir.
Ni har kanske rätt.
-Stemme. -Sir?
Hämta den där passageraren till min hytt.
Hon är redan i er hytt, sir.
Hon?
Jag hade mina aningar.
Jag ville det här lika lite som ni.
Jag har inte fått färre problem tack vare er.
Ni kanske får användning för mig.
Jagaren Cressy befinner sig norrut.
Hon lämnade Brisbane sent i går.
Och för två dagar sen. . . Kan ni ge mig eld?
Jagaren Eden patrullerar utanför Melbourne.
Rockhampton har varit på manöver med den australiska eskadern.
Vår vän Napier är utan tvivel till sjöss igen.
Vår vän Napier har utan tvivel varit till sjöss i sex månader nu-
-annars visste ni inte det.
-Är ni säker? -Ja.
Det måste jag vara med mitt jobb.
Eden och Cressy är gamla fartyg.
Jag undrar när de senast blev överhalade.
Det vet jag däremot inte.
Jag hoppar över detaljerna.
Det tänkte jag nog.
Ni ville bara få männen att tala.
Och det gjorde de för det mesta.
Varför giftermål? Ville Jeff inte säga nåt annars?
Ville ni ha ett giftermål också på meritlista?
Jag fick order om att gifta mig till ett brittiskt medborgarskap.
Helst skulle jag gifta mig med nån i flottan.
Men jag ska se till att mitt misslyckande rapporteras-
-och meddela varför.
Ni sårade Jeff ordentligt.
Jag är ledsen att det bara var en plikt från er sida.
-Hade ni nåt baggage med er? -Bara en väska.
Om ni saknar kläder kan ni titta i vår sjömanskista.
Var ska jag sova?
Här.
Ni hittar rena sängkläder i skåpet.
-Här är badrummet. -Jag vet.
Det ligger intill min sovhytt.
-Dörren har lås på båda sidor. -Det vet jag också.
Nu har vi nåt som förenar oss:
Vår självbevarelsedrift.
Jag vill inte i fängelse och ni vill inte interneras.
Fängelse hade varit ett lindrigt straff.
Så klaga inte om ni tycker att fartyget påminner om ett fängelse.
Fängelse är ett sinnestillstånd.
Mitt sinne är trött för tillfället.
Bryggan.
Alla styrmän ska anmäla sig på bryggan vid vaktombyte.
Aj, aj, sir.
Och nu, om du inte misstycker. . .
Jag tackar för inbjudan till officersmässen.
Jag har inte kommit tomhänt. Jag har två meddelanden.
För det första har vi förklarat krig mot Tyskland.
Äntligen.
För det andra smet en tysk lastbåt, Ergenstrasse-
-ut från Sydney i går kväll.
Vårt föga ärofyllda uppdrag är att hejda henne.
Sätt er, mina herrar. - Det var den permissionen, Napier.
-Vad vill ni ha att dricka? -Öl, tack.
Det borde finnas nåt viktigare för oss att göra.
Det här är vår position.
En av jagarna befinner sig längs den här bågen. Cirka här.
Jag tror den passerar innanför oss.
Den andra är cirka här.
Jag sänker snart farten så att den passerar utanför oss.
Rockhampton tror jag att vi kan bortse ifrån nu.
-Det blir små marginaler. -Och en chanstagning.
Fördubbla vakterna och slå till reträtt om ni ser rök.
Se till att vi inte avger nån.
Jagaren kan skära av oss.
Vi har inte den kursen längre, mr Bachman.
Vi ska inte försöka nå Yokohama. Det var allt.
Sir, om vi går söderöver, vad ska vi elda med?
Vad ska vi äta? Det finns inga hamnar.
Vi lägger beslag på mat på Aucklandöarna.
-Men bränsle. . . . -En sak åt gången, mr Kirchner.
Ni vet allt om att följa ledaren.
-Ja, men jag trodde. . . -Samla hela besättningen.
Alla hyttventiler ska täckas till.
Röklampan är bara tänd när jag ger order.
Och ingenting får kastas överbord.
-lngenting, från och med nu. -Jag tror-
-att alla ombord vet var jag står politiskt.
Men nu befinner vi oss i krig.
Det här fartyget är långt ifrån sin hemmahamn.
Min avsikt är att föra det i säkerhet.
Det var allt.
Och lönen? Han gör väl som flottan brukar göra.
Än sen, då? Jag var med i förra kriget.
-Han har talets gåva. -Som diskare?
Sergeant. Jag ska visa mina medaljer.
Titta. . .
Ni där nere. Sätt i gång och arbeta.
Gå till era sysslor.
Finns det nåt skäl till att jag inte fick vara med vid samlingen?
-Ja. -Vadå?
Jag ska berätta det.
Jobba med nåt på welldäck i stället.
Ni får inte vistas på huvuddäck-
-eller på bryggan om ni inte får order om det.
Ni kan promenera på akterdäck.
Ni får inte heller vistas i gången vid befälets hytter.
Vart är vi på väg?
Jag föreslår också att ni klär er lite mer passande.
Varför det?
Styrmännen och besättningen har inte varit i land sen Singapore.
Pratar ni bara om styrmännen och besättningen, kapten?
Nej.
Vi är alla människor.
Men ombord finns det inte plats för sånt.
Maten serveras i er hytt. Det var allt.
Om ni saknar nåt så säg till.
Tack.
Vi uppskattar att Ergenstrasse hade mindre än 600 ton kol ombord.
Han måste gå norrut mot Truk eller nåt annat japanskt mandatområde.
Han har inte en chans med Cressy, Eden och oss i hälarna.
Det borde han inte ha.
Var inte så pessimistisk, Napier.
-Båtsman. -Ja, sir.
-Stormluckorna ska vara stängda. -Ja, sir.
Är det här en rävjakt, kapten?
Ja, och vi har undkommit hittills.
Men från och med nu hänger det på maskinisten.
Låt oss titta i böckerna-
-och se hur mycket kol vi har och hur mycket vi behöver.
Det ser inte bra ut.
-Det går att använda ved, va? -Ja, men. . .
Jag ska skaffa ved.
Ta reda på hur mycket ved du behöver för de 2 600 sjömilen-
-mellan Pom Pom Galli och Valparaiso.
Pom Pom Galli?
Först Aucklandöarna sen Pom Pom Galli?
På det kol vi har kvar och en bön.
-Mr Kruger. -Ja, sir.
-Lägg inte ifrån er hörlurarna. -Nej.
Till Valparaiso. Ett tredjedels varv runt jorden.
-Ja. -Ni behöver sågar och yxor-
-till veden.
-Det ordnar jag. -Bra.
Vi behöver dubbelyxor och dubbelsågar.
När vi är hemma går jag i pension.
Aldrig mer.
Åren har satt sina spår.
Från och med nu är det min gård och mina barnbarn som gäller.
Det är lustigt med barnbarn.
De står en närmare. . . .
Ni har inga barn, va?
Nej, jag har ingen familj.
Ta mig till Valparaiso så ska ni får er belöning.
Drömmarna, kapten? Den gamla goda tiden?
Människan är antingen svag eller stark.
Svagheten kan man gömma som en trasig nit under mönja-
-men den tål inga påfrestningar.
Styrkan är oövervinnlig.
Oroa er inte för mig, kapten.
Jag ska skyffla er till Valparaiso.
Jag ska skyffla er hela vägen hem.
Morgondagen kom, och nästa dag och nästa.
Ergenstrasse saknades fortfarande.
Vi hoppades att hon skulle bryta radiotystnaden, men så skedde inte.
Ehrlich var som en räv som i hemlighet lyssnade på oss.
Vi behövde bara en ledtråd. Med vår hastighet-
-skulle sökandet sluta med en jakt och en eldstrid.
Med Ehrlichs bränsleförråd kunde vi utesluta Stilla havet västerut.
Han skulle kunna nå Indiska oceanen men det hade varit ett sämre val.
Och söderut? Det verkade inte troligt-
-för där fanns ingenting förutom Antarktis.
Jag är rädd att ljuset syns.
Den verkar ha fastnat.
Ni måste hålla stängt.
Ni vet vad kapten har befallt.
Jag tror att jag blir tokig. Dag ut och dag in.
Ögonen svider av all läsning.
Jag har promenerat fram och tillbaka på däck.
Det här blir en obehaglig resa för en kvinna.
För alla som är sysslolösa.
Tror ni att kapten har en chans?
Jag vet inte. Han har ett förbaskat bra omdöme.
Till sjöss har han alla svar.
Men om vi nånsin kommer hem. . .
Vad?
Min farbror har en hög position i partiet.
Varför är ni då här? Varför har ni inget viktigare jobb?
Döm inte efter utseendet.
Som agent vet ni bättre. Jag är själv agent.
Reservofficer. Hamninspektör.
Jag stannade visst för länge.
Jag stannade för länge i Australien.
Skulle min grammofon kunna pigga upp er?
Jag har några fina inspelningar av Wagner.
Så trevligt.
Jag har lite populärmusik också.
En ganska fin samling.
-Väntar ni? -Åh, jag stannar hemma i kväII.
Minnen. . .
Angenäma minnen?
Spännande.
Hur gamla?
Tusen år gamla.
Vi borde samarbeta.
Om vadå?
Vi är på samma sida.
Vi kunde berätta om våra problem.
Och om vi får chansen rymmer vi tillsammans.
Kör till. Vad har ni för problem?
Mr Kirchner.
Det här är inget kryssningsfartyg-
-och det här är fortfarande min hytt.
Ja, sir.
-Jag bad honom komma in. -Kanske det.
Jag bad honom gå.
Styrmännens hytter är förbjudet område för er-
-och den här hytten för styrmännen.
Har du förstått?
Ja.
De har ont om fartyg i norra Atlanten.
Vi skickas förmodligen dit.
Ju förr, desto bättre.
Han har varken proviant eller bränsle. Han är inget hot.
Underskatta honom inte.
AUCKLANDÖARNA
Land i sikte!
-Var? -På styrbords bog.
-Det måste vara Aucklandöarna. -Ja, mr Stemme.
-För in det i loggboken. -Ja, sir.
-Mr Kirchner. -Ja.
-Förbered livbåten. -Aj, aj, sir.
-Mr Kirchner. -Ja.
Vi måste lägga beslag på mat-
-men se till att det finns tillräckligt kvar-
-tills förråden fylls på.
Ska bli, sir.
Vi är visst inte ensamma.
-Finns det fler här? -Nej.
Vi är de enda överlevande från trålaren Bermagui.
Stoppa ner pistolen. Vi är fiskare.
Vilket fartyg?
Lastbåten Joanna, Holländska Ostindiska kompaniet.
Vi kan inte ta er ombord. Smittkoppor.
Vi kan inte gå i hamn. Vi måste ta av er proviant.
Båtsman, börja lasta provianten.
Tycker ni att det är rätt att stjäla all nödproviant?
Ni klarar er tills ett annat fartyg kommer hit.
Ja, om vi får telegrafen att fungera.
Oroa er inte. Vi ska skicka SOS.
Överstyrman Kirchner rapporterar-
-att de skeppsbrutna på Aucklandöarna var vid-
-god hälsa och hade gott om proviant. K. Ehrlich - Kapten
Mr Kirchner, har ni sett sjökorten över Chathamöarna?
Andrestyrman rättade till dem, sir. Han tog dem till er daghytt.
Tack.
-Ja. -Jag måste titta på några sjökort.
Förlåt att jag stör er.
Jag hoppas att jag inte stör er för mycket.
Allt det där kan hålla er sysselsatt under hela resan.
Ja, som tur är. Vad ska jag annars göra?
-Skulle en drink pigga upp? -Det skadar aldrig.
Låt oss anta att ni tar er hem.
Det finns ingen plats för er där under den nuvarande regeringen.
Vart skulle jag annars ta vägen?
Har ni nånsin ruckat på era principer?
Jag har alltid varit rädd för att inte kunna sluta om jag börjar.
Ni syftar på mig, antar jag. Ni försöker förolämpa mig.
Ni ska veta en sak, kapten:
Ni kan inte förolämpa mig-
-för jag bryr mig inte om vad ni tänker.
Och jag vet hur ni tänker.
-ldeal och tapperhet. . . -Just det.
Honnörsord för en kapten.
Det var så min far tänkte.
Han var general.
En gentleman av den gamla skolan.
Men efter kriget förändrades allt-
-och han upptäckte att uniformer, medaljer och ära-
-inte gav mat och medicin åt hans familj. Vad gjorde han då?
Han kunde inte tigga eller bryta mot sina principer.
Så han sköt sig själv.
Och jag, min syster och min mor fick klara oss själva.
Sån var han-
-och sån är ni.
Men jag är inte sån.
Jag överlevde.
Jag har min egna principer.
Ni har era medaljer och troféer. Jag har också mina troféer.
Jag har nämligen lyckats, kapten Ehrlich.
Har nån sagt att ni är vacker när ni är arg?
Kapten har inte varit i land sen Singapore.
Ni är en otrolig kvinna.
Han var i er hytt.
Han hämtade några sjökort.
Det tog lång tid.
Han är bara intresserad av sitt fartyg.
Han är underlig.
En sån moral kan lätt verka otrovärdig.
Men den är hans liv.
Det låter som om ni har slutat tycka illa om honom.
Det kommer aldrig att hända.
Men vad spelar det för roll?
Vi kommer att vara fast här under lång tid.
Under en lång och trist tid.
Vi kommer nog att överleva.
Vi kan ju försöka förgylla tillvaron.
Elsa. . .
. . .ni är en fascinerande kvinna.
Tycker ni?
Jag gillar inte otåliga män.
Jag kan ha mycket tålamod så länge han inte är. . .
Det är han inte. Och det blir han inte.
Chefen.
Ni har sänkt farten.
Vi behöver varenda minut vi kan få när vi kommer till Pom Pom Galli-
-och när Rockhampton styr norrut.
-Vad är det som har hänt? -Motvind, kapten.
Vi har motvind.
Jag ville inte säga nåt förrän jag var säker-
-men vi har inte kol så det räcker till Pom Pom Galli.
-Är ni säker? -Så är det.
lnget kol?
lnget kol.
Men vi har ved.
Vi använder båten som bränsle.
Fråga maskinrummet hur läget är.
-Maskinrummet. -Hur mycket ved har vi kvar?
Till fyra timmar, tror jag.
Chiefen säger att det räcker fyra timmar till.
Sen får vi börja med livbåtarna.
Och om det inte räcker-
-får vi riva ut luckor och dörrar.
Hoppas på bra väder.
-Winkler. -Ja, sir.
Min sextant.
-Kapten. -Ja.
Det är nåt ni borde veta.
Veta vadå?
l skansen säger man-
-att fartyget är kaptenens-
-men livbåtarna är besättningens.
Vad är er åsikt, Winkler?
Jag vet inte, sir. Jag har inte bestämt mig.
-Stemme. -Ja, sir.
-Be chefen komma till min hytt. -Ja, sir.
Tack för att ni berätta det.
Sätt i gång.
Problem?
Kanske inte.
Var så god.
Till livbåtarna?
Ja.
-Båtsman. -Ja, sir.
Lossa båt nummer tre och fyra-
-och slå sönder dem.
Ska bli, sir.
Schlieter, hala in båt nummer ett och nummer två.
Sätt i gång och jobba.
De slår sönder livbåtarna.
Ja. Det finns två till och vi måste använda dem också.
Får jag be er att gå tillbaka till hytten.
Maskinrummet meddelar att trycket fortfarande faller.
All right.
Slå sönder båt nummer två.
Land i sikte! Land i sikte!
-Var? -På styrbords bog, sir.
För in det, mr Kirchner.
Schlieter, se till att det inte händer igen.
Rodret midskepps.
20 famnar djupt, sir.
Låt gå!
Säg till mr Schmitt-
-att stänga av motorn.
Skyldra gevär!
Eld!
Salutavdelning, skyldra gevär!
Salutavdelning, honnör. Skyldra gevär.
Vi fick order om att fortsätta leta.
Och om det tyska fartyget inte varnades-
-skulle vi inte nämna nåt om ogärningen-
-förrän myndigheterna hade beslutat att släppa ut nyheterna.
Men vad världen tänkte-
-intresserade inte männen ombord på Rockhampton.
Det här var inte längre en jakt på ett fraktfartyg-
-utan ett korståg mot förbrytarna på Ergenstrasse.
Och för mig-
-en hatisk vendetta mot en vän jag hade förlorat-
-nånstans där borta.
Karl Ehrlich, en man jag inte längre kände.
Härifrån till Valparaiso, tar det fjorton dagar.
För att komma dit behöver vi elda 30 famnar ved varje dag.
Mr Schmitt informerar er om vad det betyder.
Det betyder en arbetsdag på 1 4 timmar. Hela timmar.
Om fyra dagar lyser månen.
Då jobbar vi 1 8 timmar om dagen.
Vi visste att det skulle bli hårt, men det är enda sättet att komma hem.
Och dessutom kan jag berätta att det här är en obebodd ö.
Jag upprepar, en obebodd ö.
Vi har dåligt med proviant.
Det finns vatten i land, men ingen mat.
Det finns några kokospalmer och brödfruktträd.
Och jag tänker ransonera frukterna.
Ni kommer att ha lite tid för fritidssysselsättningar.
Men ni kan simma morgon, middag och kväll.
Som vi alla vet finns det en kvinna ombord-
-så jag får be er om-
-att ha nåt på er när ni tar ert morgon- och kvällsdopp.
Under middagsrasten befinner sig passageraren i sin hytt.
Det var allt. - Båtsman, sätt dem i arbete.
Heinz.
Det är ingen fara, sir.
Det är klart, men vi har viktigare arbete för er.
-Ni är gammal soldat, eller hur? -Ja, sir. Sergeant i signalkåren.
-Ser ni toppen? -Ja, sir.
Ni blir vår utkiksman.
Gå upp dit och spana efter rök.
l alla väderstreck, så länge det är ljust.
Och inget dagdrömmeri.
Ni har fartyget och besättningen i era händer.
-Ja, sir. -Ta min kikare.
Ja, sir.
Tillbaka till kökstjänsten, soldaten?
Jag är utkiksman. Ni är i mina händer.
Så omtänksamt.
Men är stigningen inte för ansträngande för honom?
Jo.
Och det är nästan middag, om jag får påminna er om det.
Mr Bachman följer er till hytten.
Alla till båtdäcket innan ni går ner.
Ända upp till armbågen. Det finns inget så stärkande som saltvatten.
Det hjälper inte mot råttbett.
-När fick ni det? -l går kväll.
Jag också. På benet.
Vi får se vad vi kan göra åt det.
-Hur går det för era mannar? -De håller takten.
Fint.
Brounck. Gör i ordning mat åt Heinz. Jag ger honom det i morgon.
Vad har ni där?
En del av köttet är ruttet. Jag tänkte slänga det över bord.
Behåll det. Vi får nytta av allt ombord på det här fartyget.
En ensam plats för en grav.
Vi måste snygga till här innan vi ger oss av.
Jag undrar vems den är.
Schaffner och Becht. Febern tog dem.
Jag var i Stemmes ålder på den tiden, jag hade hand om begravningarna.
Ja, vi måste snygga till den.
Och ni minns fortfarande deras namn.
De gamla grekerna trodde att man var odödlig-
-så länge nån kom ihåg ens namn.
De var bra män.
Sjömän.
Vill ni se er om på ön? Jag ska gå upp till toppen med maten.
Tack.
Det är bäst ni vilar er lite.
Jag hoppas soldaten mår bra.
Hårdare klättring än jag trodde.
Ni har ägnat hela ert liv-
-åt er besättning och er båt, eller hur?
När jag var kadett fick jag lära mig att det var en livsstil.
Det är svårt att ändra på sånt man lärt sig tro på i ungdomen.
Och det är vad den här fantastiska resan handlar om:
En livslång vana, en människas envishet.
lnte helt. Det här har med kriget att göra.
Fienden har inte hunnit i kapp mig än.
Ni har aldrig varit förälskad, va?
Jag har låtit mig charmeras ett par gånger.
Men aldrig så mycket att ni vågat gifta er?
Jag är en praktisk människa - en realist.
Er enda kärlek är havet.
Jag har aldrig sett på det på det viset.
Jag börjar förstå varför män går till sjöss.
Jag har iakttagit havet.
Det är aldrig likadant.
Ena minuten är det lugnt-
-nästa stormigt.
Mörker, ljus. . .
-Det förändras hela tiden. -Precis som en kvinna.
Ett mysterium.
En del av ett stort mysterium.
När jag såg er första gången-
-trodde jag aldrig att jag skulle försöka förstå er.
Eller ens tycka om er.
Jag ska hjälpa er, mr Kirchner.
Det borde stoppa er.
-Lär ni henne spela schack? -Nej, hon lär mig.
-Har allt gått bra i dag, kapten? -Ja.
Det gläder mig.
Jag har hört att ni har bett om ett skift i kväll.
Ja.
Tror du inte att du kör dem för hårt?
De är inte som du.
Vad en människa tål hänger ihop med hennes mål.
Deras arbetsdag är oerhört lång.
Så länge vi har fullmåne jobbar de på nätterna.
De håller inte så länge om du fortsätter köra. . .
Elsa, gå in.
Jag glömde ge dig ett skäl för varför jag inte har gift mig:
Jag vill själv ha befälet.
Ursäkta mig, sir. - Miss Elsa.
Allt blir som ni har gett order om.
Men maten blir ingenting särskilt.
Det här är sista flaskan och den kan inte bli kallare.
Jag hittade flottans knappar och sydde i dem i jackan.
Fin middag i kväll, miss Elsa. Order från kapten.
Vår finaste duk. Vi har inte använt den sen Singapore.
Brounck.
Jaså, inte sen Singapore?
-Har ni tagit bort råttskyddet? -Ja, sir.
-Hur går det i land? -Vi är nästan färdiga, sir.
Släng det så långt ut ni kan. Det borde hjälpa.
Jag erkänner att jag misstog mig. Jag trodde att han tänkte ge oss det.
Vi går tillbaka till fartyget och tvättar oss.
-Vad är det? -Råttor!
Att göra sig av med ovälkomna passagerare. . .
. . .det är ingen fara. . .
. . .det hör till.
Hur går det?
Bra.
Jag vill inte komma tillbaka om tjugo år.
Vi famlade i mörkret.
Då kom jag att tänka på en ö som jag hade hört Ehrlich prata om:
Pom Pom Galli.
Och vi var på väg mot honom.
Jag visste att han kämpade mot naturlagarna-
-och att hans liv hängde på hur uthålliga hans trötta män var.
Om vi hann i kapp honom var det över för honom.
För honom och hans förbrytare.
Vi har letat runt Chathamöarna, Samoa, Fiji och Tongaöarna.
Och han kan inte ha nått Pitcairn.
De måste befinna sig på nån av Tuamotuöarna.
En ö med en djup hamn, bra vatten och mycket skog.
Han tror att det är en ö i en avlägsen ögrupp.
Just det. Pom Pom Galli.
Ehrlich sa att tyskarna gick in där under förra kriget.
Just därför kanske de inte är där.
Jag kan inte strunta i alla de andra öarna.
Det finns minst femtio öar på 1 000 sjömil.
Vi skickar ut patrullbåtar.
-Tack. -Det här tar tid.
Det tar tid för Ehrlich att hugga skogen.
Det blir en kamp mellan yxan och bödelns snara.
Jag har kommit på ett knep.
Jag föreställer mig att träden är kapten Ehrlich.
Först ger jag honom den här. Sen får han den här.
Sen klyver jag honom.
-Hur hände det här? -Det var en olyckshändelse.
Nej, det var mitt fel. - Förlåt, Winkler.
Hjälp honom ombord. - lnte ni.
Ni andra kan fortsätta jobba.
Schlieter, från och med nu får ni jobba för två.
Två såna som han.
Den bäste mannen i besättningen.
Det tror jag inte du klarar.
Det finns en livbåt kvar.
Tahiti är ganska lockande, va?
Håll käft! Jag ska visa honom vem som är bäst.
Snabba på med badet, annars missar ni frukosten.
Vilken stor förlust.
Han menar att vi kanske missar vår utflykt i land.
Haj! Haj, där borta.
Haj!
Hjälp!
Hjälp! Hjälp! En haj!
Woolrich, ge mig er skjorta som kompress.
-Brounck. -Ja, sir.
Gör klart ett bord och koka så mycket vatten ni kan.
Hämta några rena lakan.
Mr Bachman.
-Ja. -Lägg honom i mässen.
Nåt jag kan göra, kapten?
Det ser ut som om vi måste. . .
-Det är bäst att ni slipar den. -Jag vet.
Du kan hjälpa till i mässen.
Släng det här i land.
Tillbaka till arbetet.
Han lever fortfarande.
Ge henne en.
Det är snällt av er att göra det här, miss Keller.
lngen fara. De är klara i kväll.
Tack.
-Jag ska hjälpa dig med linan. -Tack ska du ha.
De senaste dagarna. . .
Mitt ben! Mitt ben!
Mitt ben!
-Mitt ben! -Brounck! Vi behöver. . .
Skynda dig!
Walter.
Han får det bättre i min hytt.
-Gör klar den, Brounck. -Ja, sir.
Hala hem!
Kapten.
Vad är det?
Jag ville inte hindra dig i ditt arbete-
-och jag tänker inte tala om för dig vad du ska göra ombord.
Det viktigaste nu är hur Stemme mår.
Vi gör vad vi kan.
Rockhampton har en läkare ombord.
Kapten. Var så god, sir.
Om vi skulle anropa Rockhampton... Kallbrand. . .
lnte ens tio såna här fartyg är värda pojkens liv.
Hallå! Be Kirchner komma ombord genast!
Ursäkta mig. - Kruger, följ med till min hytt.
Ni ville tala med mig.
På Aucklandöarna begick ni mord.
Så uttrycker man sig inte i krig.
Ni dödade fiskarna utan orsak.
-Jag gjorde vad jag måste. -För in vad som hände i loggboken.
Jag väntar, mr Kirchner.
Angrep de er?
Jag ger inte min fiender en chans att angripa mig.
Var de beväpnade?
Det undersökte jag aldrig.
Skriv det.
Skriv under!
Ehrlich, jag lovar att ni kommer att ångra det här.
Fortsätt och tilltala mig ''kapten''-
-eller sitt fastlänkad under resten av resan.
Ni är en usel mördare som inte borde vistas bland anständigt folk.
Ni har vanärat fartyget.
Om vi tillfångatas nu blir vi hängda.
Vilket vi också förtjänar.
Det finns bra män ombord och nätterna är mörka.
För er egen skull bör ni inte säga nåt förrän vi är i Valparaiso.
Kryp ut härifrån nu.
Schlieter, ni jobbar bra.
-Jag har ett knep. -Det har jag hört talas om.
Det fungerar.
Vi kommer aldrig att älska varandra, men jag misstog mig på er.
Ni jobbar bra.
Heinz!
Mitt hjärta. . .
Säg ingenting till kapten?
Det blir jag tvungen till. Ni borde inte vara här.
Nej, snälla. . .
Där nere är jag bara Heinz, köksbiträdet.
Jag diskar grytor och pannor.
-Här uppe är jag utkiksman. -Och vi är allihop beroende av er.
-Ja, till och med kapten Ehrlich. -Till och med han.
-Jag är viktig nu. -Ja, det är ni.
Men eftersom vi är beroende av er är det bäst att ni vilar er lite.
Det är klart. Man måste vara på vakt hela tiden.
Men jag har inte missat allt.
Åtminstone en gång har en vacker kvinna lagt armen om mig.
Tack, miss. Tack.
Napier, jag har tittat på sjökorten igen. Det finns massor av öar.
Det är som en nål i en höstack.
Jag blir mer och mer säker på att han är på Pom Pom Galli.
Ni har kanske rätt. Vi beger oss dit.
Ja, sir.
Kruger säger att han har pejlat Rockhampton.
Hon kommer närmare.
Kapten, med den ved vi har huggit. . .
Wesser.
Vilar han?
Hörde ni mig inte?
Vilar han?
Spelar det nån roll? Vill ni föra in det i loggboken?
Vill ni att det ska se bra ut i era rapporter?
Ni tänker på allt, va?
Ni behandlar oss som marionetter.
Han ligger där inne och dör. Ni hugger ved.
-Ni kommer att bli berömd. . . -Wesser. . .
lngenting.
Din dumma pojke!
Du vet vad kapten har gjort för både dig och Stemme.
Han har gjort er till sjömän och till män.
Förstår du inte vad han känner för Stemme?
Vad han skulle göra för Stemme om han kunde?
Pojken är inte döende. Han är död!
Han var död redan åtta timmar efter hajbettet.
-När man väl får kallbrand. . . -Det räcker.
Wesser, gå ner.
Han är bara en pojke, kapten.
Han är utarbetad.
-Det han sa. . . -Det han sa var-
-att jag har försökt leka Gud.
Han har kanske rätt. Det har jag kanske gjort.
Jag har låtit dem jobba, och svälta. För vadå?
lntegritet.
lntegritet eller fåfänga?
Jag vet inte.
-Jag ska anropa Rockhampton. -Varför då?
Fanns det en mikroskopisk chans att rädda pojken hade jag sagt ja.
Men det gör det inte. Och det vet ni.
Om ni meddelar Rockhampton vår position-
-blir alla, inklusive Wesser, stämplade som krigsförbrytare.
Jag försökte säga det förut.
Med timret på stranden är jag säker på att jag kan ta er till Valparaiso.
Bestäm er inte i kväll, kapten. Vänta till i morgon.
Kör till.
Förbered för avgång i morgon bitti.
Vi begraver honom till havs.
Båtsman!
Det blir ingen begravning.
Schlieter, ta männen med er och fira livbåten.
Ja, sir.
-Det är den sista livbåten. -Du hörde vad han sa. Sätt fart.
Winkler och Heinz är på båtdäcket.
Det kan han inte mena.
Jag vet inte.
Ni får läkarvård, Heinz.
Och ni kan gå igen.
-Jag ställer upp, sir. -Jag också.
Det visste jag. Tack.
Lätta ankare.
Det är deras berättelse, sir.
De hade sprängladdning med sig.
När de gick på revet sprängdes kölen sönder.
De hade bara en livbåt.
Ehrlich placerade några skadade i den och sen exploderade det igen.
Vad sa de om morden på Aucklandöarna?
De förnekade dem, så klart.
-Be läkaren titta på dem. -Ja, sir.
Vi hittade varken vrak eller överlevande-
-så vi förstod att de hade slunkit ur vårt grepp.
''Ergenstrasse'' - havets trötta gamla kvinna-
-hade fått det försprång hon behövde för att nå Valparaiso.
Hon blev snabbt en internationell hjältinna-
-och tysk propaganda tystade ner incidenten på Aucklandöarna-
-och gjorde henne till en legend.
ERGENSTRASSE GÄCKAR BRlTTlSKA FLOTTAN
RO YAL NAVY ÖVERLlSTADES AV KAPTEN EHRLlCH
Amiralitetet förargat över Ergenstrasse-affären
Förtöj henne där hon är.
Be mr Kirchner att vänta i mässen tills jag har träffat konsuln.
Ja, sir.
Konsuln är i er hytt, sir.
Jag tar hamnmyndigheterna efter att jag har pratat med konsuln.
Ja, sir.
Elsa, jag vill prata med dig innan vi går i land.
Om din ära och berömmelse?
Var så god.
Njut av den.
Men gör det ensam.
Hepke, generalkonsul.
Ehrlich, ni kommer att bilda skola.
Tack, generalkonsuln. Var så god och sitt.
Er bedrift kommer att finnas med i alla annaler.
-Resan är inte slut än, sir. -Ni har nått ert mål.
Ni får inte riskera att bli tillfångatagen.
Ni är beviset på att Royal Navy inte är oövervinnlig.
Berätta nu om det ligger nån sanning i den brittiska propagandan-
-om de så kallade morden på Aucklandöarna.
Det är inte propaganda.
De blev mördade. Jag har beviset.
Jag tror hellre att de var beväpnade och uppförde en telegrafstation.
Att de dog i öppen strid.
Första landstriden i Stilla havet och vi avgick med segern.
Den nyheten har spridits som en löpeld i hela världen.
Med vilken rätt blandar ni ihop mord med en fräck lögn?
Med vilken rätt komprometterar ni mitt fartyg och mig?
Tänk på er besättning. Har de inte rätt till ett gott rykte?
Den rätten ska de få behålla.
De ska inte få sota för en mans brott.
Den ansvarige - min överstyrman, mr Kirchner-
-ska ställas inför krigsrätt när vi kommer hem.
Det är er rättighet och det är helt korrekt.
Men får vårt lands skull-
-låt oss inte tvätta vår byk inför en fientlig press.
Vad föreslår ni att jag ska göra?
Rockhampton väntas till Valparaiso i morgon. Ni kan inte ge er av.
Britterna skrämmer inte mig.
De låter inte ett krigsskepp ligga här särskilt länge.
Som ni vill, kapten.
Sjömanskap är er styrka. Men glöm inte att propaganda är min.
-Vi kan hjälpa varandra. -Jag ljuger inte för er skull.
Naturligtvis inte. Ni är inte diplomat.
Jag tar hand om pressmeddelandena.
l gengäld ordnar jag era papper och allt annat ni behöver.
Kirchner kommer att be om ett pass och en hemresa.
Jag vill att han följer med det här fartyget.
Naturligtvis, kapten.
Glöm inte att ni är hedersgäst på en bankett på Hotel Astur.
Jag har ordnat övernattning åt er. Mina anställda hjälper er gärna.
På återseende, kapten.
Adjö.
Det måste ha varit spännande att få vara ensam bland så många män.
Särskilt med den store kapten Ehrlich.
-Han är så. . . -Jag vet.
God kväll.
-Så vacker ni är. -Tack.
Jag tycker faktiskt synd om Ehrlich.
Varför? Han har ju uppnått allt han har önskat sig.
Var och en har ju sina önskningar.
-Var ska vi äta? -På ett litet kafé.
-Finns det musik där? -Ja.
-Är det ett spännande ställe? -Ja, när ni är där.
Stå upp, tack.
Luta er närmare varandra.
Hon räcker till oss båda.
-Ta en bild till. -Tack.
Här kommer vår kapten.
-Berätta om er flykt. -Nej, om Aucklandöarna.
Det har jag redan gjort.
Ta era bilder, men kapten är för trött för att bli intervjuad.
-Även om Aucklandöarna? -Ta era bilder, sir.
Då säger vi det.
Vi upprepar: Bara bilder, inga intervjuer.
Det var en lång jakt, Karl.
Jag önskar att den hade varit bra.
Jag vill bara höra en dementi av de tyska lögnerna om Aucklandöarna.
Påstår du att fiskarna var beväpnade?
Byggde de en militär radiostation på en station för skeppsbrutna?
Öppnade dessa hjälplösa män eld?
Gjorde de det?
Ni hade befälet över dem som gick land.
-Ni var den siste på ön. -Brittiska lögner.
Jeff Napier ljuger inte.
Påstår du det?
Det mitt fartyg anklagas för anklagas jag också för.
Sanningen finns i min loggbok. Den kan du läsa-
-när du tar mitt fartyg.
Jag ville inte tro att du sanktionerade morden. . .
Men nu ska jag säga vad du är:
En mördare, en lögnare och en ynkrygg.
Napier. Ni glömmer vem och var ni är.
Vänta där ute.
Kapten Ehrlich, Rockhampton kommer att vänta på er.
lngenting skulle bereda mig mer nöje än att ni försökte ge er av.
God natt, sir.
-Elsa, snälla. . . -Rör mig inte.
Engelsmännen är dåliga förlorare och nonchalerar internationell lag.
Fortsätt med banketten. Jag kommer sen.
Jag ska snart uttala mig om den barbariska incidenten.
-Ta folket till banketten. -Ja, sir.
Kapten.
Er behärskning var beundransvärd. Ni hade modet att tiga.
Det fick engelsmännen att verka desto aggressivare.
Ut.
Ni är upprörd.
-Ni borde inte vara ensam. -Jag undanber mig ert sällskap.
Ni är trött. Vi kan träffas när ni har vilat er.
-Växeln. -Miss Kellers rum, tack.
Ett ögonblick.
-lnte? -Ska jag försöka senare?
-Sa hon vart hon skulle? -Tyvärr, sir.
-Ska jag försöka senare? -Nej tack.
Tack.
Elsa.
Åh, KarI!
Den där natten ombord berättade jag hur jag tänkte.
Men jag sa inte hela sanningen-
-för jag erkände det inte ens för mig själv.
Men så var det.
Du hade dina illusioner och ideal.
Jag hade aldrig några illusioner-
-men jag hade ideal.
Jag har känt många män, Karl.
Det nekar jag inte till.
Men jag trodde aldrig att jag skulle träffa nån jag skulle bli stolt över.
Nu har jag träffat honom.
Blanda inte ihop ärligt uppsåt med framgång.
Det är fortfarande 1 5 000 sjömil kvar.
Det är det jag försöker säga, älskling.
Konsuln har beordrat mig att stanna här.
Men varför måste du fortsätta?
Du har gjort det omöjliga.
lngen skulle klandra dig nu om du accepterar internering.
Snälla, Karl. Låt bli.
Elsa. . .
Du kallar det en illusion.
Det kanske det är, men det är en del av mig.
Jag kanske misslyckas, men jag kan inte ge upp.
Säg det.
Jag älskar dig.
Det finns få fartyg i det här området-
-så jag tror inte att vi får problem förrän vi är här.
Du har inte nämnt Elsa.
Elsa stannar kvar i land. Hur är det med proviant?
Allt finns ombord, sir. Och vi har gott om bränsle.
-Vårt största bekymmer. . . -. . .är besättningen.
En del kommer inte tillbaka till fartyget och jag klandrar dem inte.
Alla kommer, sir.
-Alla är ombord, sir. -Alla, sir.
Bra. Tacka dem från mig.
Nej, jag går ner och tackar dem själv.
-Kapten. -Vi har ett problem, sir.
-Nåt i land? -Ja, sir.
l går kväll träffade vi några brittiska sjömän på en bar.
-Blev det bråk? -Nej, sir.
-De verkade hyggliga. -Ganska lika oss.
Vi började tävla.
-l att dricka? -Ja, nåt i den stilen.
De lovade att ta oss tillbaka, sir.
Och sen minns jag inte mer.
Men frågan är:
Hur får man bort en tatuering?
-Den ser ut att ha funnits där länge. -lnte den, sir.
Vänd på dig.
Den här, sir.
BRITANNIEN HÄRSKAR PÅ HAVET
''Britannien härskar på havet. ''
Vi fortsatte att spärra hamnen.
Ingen katt har nånsin vaktat ett mushål mer uppmärksamt.
Skulle Ehrlich ta chansen?
Det hade blivit en internationell rysare-
-och det var den underlägsne som fick sympatin, som alltid.
Han var i sin glans dagar.
Andreofficer.
-Sir. -Ett mer spännande uppdrag väntar.
Våra kryssare Ajax, Achilles och Exeter slåss utanför Uruguay-
-mot Graf Spee. Vi har fått order att ge oss av genast.
Men Ergenstrasse, då?
Ett krigsskepp är värt tio gånger mer än ett trampfartyg.
Ja, men inte tio såna som Ehrlich.
Napier, ni har gjort det här till en personlig vendetta.
Då kanske ni skriver på min begäran om förflyttning-
-till Nordsjöpatrullen.
-Han måste ta sig dit. -Jag ska ordna det för er.
Nu får ni ursäkta mig. Jag har mitt fartyg att ta hand om.
Valparaisos ljus syns fortfarande akterut, mr Bachman.
lnga fler instruktioner i nattloggboken, sir?
Nej, mr Kirchner.
Håll er i er hytt när ni inte har vakt.
lnga föraningar den här gången?
l nöd och lust.
Medan Rockhampton styrde mot Graf Spee-
-satt jag på ett flygplan på väg till England.
Men Karl Ehrlich-
-hade än en gång vunnit värdefull tid.
Han hade inte gett upp.
Han seglade fortfarande hemåt mot alla odds.
Hans besatthet hade förvandlat hans besättning.
Och trots mitt hat till honom kände jag en sorts beundran-
-för den kapten som hade svetsat in sin vilja av stål-
-i den strävsamma skrothögen.
Mätt och utvilad kämpade hon sig över Atlanten.
Hennes mage var full av kol och proviant-
-och nya livbåtar hängde i hennes dävertar.
Stormar hotade henne och hjälpte henne på samma gång-
-att gömma sig i det upprörda havet.
Ett litet fartyg, osynligt på det stora havet-
-som kämpade mot väder och vind.
När jag väntade på henne i Nordsjön-
-hoppades jag att jag inte skulle bli berövad mitt villebråd.
Och dag och natt väntade jag på rapporter-
-som London kunde ha mottagit.
Det här är Berlin...
Och här är Lord Haw-Haw-
-med ett meddelande till England.
Vi känner alla till Ergenstrasses kurragörammalek-
-med Royal Navy.
Britternas försök att tillfångata henne har varit underhållande.
Vi ska därför hjälpa dem.
Nu ska vi avslöja var Ergenstrasse befinner sig.
Men det lär väl inte hjälpa dem.
Är ni klara, amiraler?
Ergenstrasse seglar nu längs Norges kust-
-med en hastighet av cirka fem knop.
Just nu bör hon befinna sig norr om Korsfjord.
Kapten!
Nazisterna hade gjort Ergenstrasse till en lockfågel.
Karl Ehrlich, som var mycket nära sitt mål-
-hade förråtts av nazistpartiet.
Det måste ha kommit som en chock för honom.
Men han ändrade inte sitt beslut.
Säg till maskinrummet att minska röken, mr Bachman.
Aj, aj, sir.
Ja, jag har hört vad Lord Haw-Haw sa.
De vill att vi ska skicka ditt våra krigsfartyg.
Fartyg som vi inte kan undvara.
Och ge deras flygvapen en fridag.
-Det finner vi oss inte i. -Tack, sir.
Jag vet att jag inte bör vända mig direkt till er-
-men det här har blivit viktigt för mig.
Vad säger er besättning?
Samma som jag, sir. De ställer alla upp.
Var har ni tänkt genskjuta er vän?
Tack, sir.
Här nånstans, tror jag.
Elsa, hur länge har vi känt varandra?
Jag har känt dig sen den där dagen på ön.
Den då jag lät min besättning jobba dygnet runt?
Vid graven.
Det är länge sen nu.
När du sa: ''De var bra män. Sjömän. ''
Det var de också.
Det är en dålig belöning - en bortglömd grav.
lnte bortglömd.
Odödlighet har ingenting med berömmelse att göra.
Följ med ut. Jag har en present till dig.
Det är den norska kusten.
Karl, du har hållit ännu ett löfte.
Kanske det viktigaste. Du har fört hem din besättning.
-Till det som betyder nåt för dem. -Till det som betyder nåt.
Det är bäst att vi går in.
Det betyder glädje för alla andra ombord-
-men vad betyder det för oss?
För dig? Fängelse?
Förmodligen. Men tänk inte på det nu.
Jo. Det här är en neutral kust.
Kan vi inte gå i land och låta besättningen fortsätta?
Elsa, ber du kaptenen att lämna sitt fartyg?
Kapten! Kapten!
Fartyg på styrbords låring, sir. Lanternorna är släckta.
Babord, klockan 1 0, sir.
Skjut tvärs över bogen.
Låt den här passera över henne.
Stoppa motorn.
Meddela att alla ska överge fartyget.
Sätt i gång!
-Maskinrummet. -Schmitt, vi gör som planerat.
Alla ska ut!
Lämna bryggan.
När hon förlorar styrfart går ni till livbåten.
Aj, aj, sir.
Hon förlorar fart, sir.
Det är mycket aktivitet på däck. Det är kanske nåt trick.
Vi får se.
Elsa, det här är vår loggbok. Se till att Jeff Napier får den.
Schlieter! Håll den för miss Keller.
Följer du inte med i den här båten?
Nej.
-Är allt klart där nere? -Ja, men jag stannar hos er.
Jag lovade att ni skulle få se era barnbarn. Hoppa i båten.
-Men. . . -Det är en order.
Alla går ombord!
Mr Kirchner, gå till bryggan.
Kirchner, ni stannar ombord med mig.
-Vad? -Ni är en lojal partimedlem.
Kämpa för era ideal medan jag försvarar mitt fartyg.
Ert fartyg? Ni är galen!
Ni har ingen besättning och ni är obeväpnad.
-Men en propeller. -Nu. . .
Det är ingen aktivitet ombord, sir.
Några båtar närmar sig.
Ska vi ta dem ombord? Jag tycker inte om det här.
Kasta ett nät över sidan. Hjälp dem ombord.
-Ja, sir. -För kaptenen hit.
Här är vår loggbok. Lämna den till er kapten.
De överlevande är ombord. Kaptenen är inte bland dem.
Det här är deras loggbok.
De ändrar kurs, sir.
Ska vi ge fyr, sir?
-Nej. Skjut upp en ljusraket. -Aj, aj, sir.
Skjut upp en ljusraket!
Han hissar nåt.
-Flaggan har inget hakkors. -Det är kejsardömets stridsflagga.
-Han tänker väl inte anfalla oss? -Jo.
Jag tror att han försöker träffa oss.
-Ge fyr. -Aj, aj, sir.
Ge fyr!
-Upp 200. -Upp 200.
Träff på welldäck, sir.
Träff på båtdäck, sir.
Din galning!
Elsa. Stryk flaggan!
Elsa, livbåten.
Ångpannorna har sIocknat, sir.
Eld upphör.
Ska vi bryta radiotystnaden, sir? Rapportera om Ergenstrasse?
Nej.
Jag rapporterar det personligen.
Vi ska leta efter överlevande.
-Sakta framåt. -Sakta framåt, sir.
Vi letade efter överlevande-
-men det enda vi fann var havets gåta-
-några vrakdelar som hade spolats upp på en strand.
Hade havet tagit dem-
-eller hade de tagit sig i land och gömt sig bland fjordarna?
Vem vet.
Det finns bara två människor som vet svaret.
Jag kände Karl Ehrlich väl så jag vet vad jag tror.
VÅRT TACK TILL MÄNNISKORNA PÅ ÖARNA-
-OCH TlLL RO YAL CANADlAN NAVY-
-FÖR ALL HJÄLP UNDER lNSPELNlNGEN AV DEN HÄR FlLMEN
Översättning: SDl Media Group
[SWEDlSH]